Poslední prázdninový víkend se v Chomutově konalo 4. kolo Superligy žákyň. Jednalo se o náš jediný společný výjezd, a tak jsme si to chtěli pořádně užít. Do Chomutova jsme dorazili už v pátek, ubytovali jsme se v příjemném prostředí Hřebíkárny, a po společné večeři jsme vyrazili na výlet do nejdelšího krušnohorského údolí – údolí Petra Bezruče. Zde jsme společně probírali taktické a teoretické stránky naší softballové hry. Zpestřením byl úkol pro holky – zjistit, kdo byl Petr Bezruč, a to přímo od kolemjdoucích. Následně jsme si připadali jako v pořadu "Nikdo není dokonalý". Pro čtenáře máme také jeden úkol – zjistit, proč se údolí jmenuje Bezručovo, a co měl Petr Bezruč společného s Chomutovem.
Ve dnech 22. 8. – 25. 8. se naše žákyně zúčastnily největšího evropského turnaje pro kategorii U13. Turnaj se odehrál na hřištích SaBaT a Joudrs. Celkem se turnaje zúčastnilo 15 týmů z pěti evropských zemí. Naše hráčky měly v základní skupině za soupeře týmy Kotlářka Praha, Krośniewice/Warszawa, výběr Moravy a vítěze loňského ročníku Bollate Softball (Itálie).
21.6. FirstCup Brno Konečně jsme se dočkali a jsme v Brně na našem opravdu velkém celorepublikovém turnaji. První zápas s Hlubokou jsme zvládli bez větších zaváhání. Obrovské vedro a dlouhá cesta byly sice namáhavé, ale na pálce se nám dařilo a v poli jsme dokázali vždy outovat. Výhra 10:4 a co teď? Slavnostní nástup všech týmů za perfektního komentování coacha národního týmu a zakladatele tohoto turnaje Pavla Chadima, hymna a potom homerun derby trenérů. Tomáš sice začal parádním odpalem, ale další dva už mu tolik nevyšly. Slibuji, že budu trénovat, aby to příště bylo za tři body.
22.6. Sobota byla jako na houpačce. V noci obrovská bouřka, ráno další lijavec, ale pořadatelé z Hrochů, hřiště dokázali i s přispěním všech okolojdoucích a postávajících dobrovolníků dát do hratelné formy, takže náš zápas s Pardubicemi mohl ve 12 hodin začít. No a dopadlo to moc dobře. Výhra 8:3 nás nabudila do posledního zápasu skupiny proti Nuclears Třebíč. Pro nás úplně neznámý soupeř nás zaskočil hned v první směně několika dlouhými odpaly do zadního pole a naše odhodlání soupeře porazit se dost zmenšilo. Přišly chyby v poli a pálka, která nám vždycky pomáhá, taky nebyla ideální. Jenže Eagles umí zabrat a dokáží se vyhecovat, a docela prohraný zápas zvládli dostat do konečného stavu 13:11 pro soupeře. A jak se říká, vše špatné je k něčemu dobré, mohli jsme díky této výhře v klidu sníst oběd a v hlavičkách Orlíků zkusit nastavit, že baseball je i o prohrách, outech a nepodařených zápasech. A pokud se cokoliv z toho stane, tak se svět nezhroutí a hrajeme dál. Proč to všechno? Protože na nás narazili v postupovém zápase do Top 8 domácí Hroši. No a povedlo se. I přes jejich odpaly do zadního pole jsme je dokázali outovat a brzdit na metách. Naše pálka nebyla určitě nejdůraznější, ale fungovala a nám se podařilo vytvořit náskok 6 bodů před dohrávkou poslední směny. Proto si mohli tento zápas zahrát úplně všichni hráči a věřím, že si ho budou pamatovat, protože mnoho z nich příští rok na FirstCup pojedou jako opravdové U8 znovu.
23.6. Neděle je tu, svůj tajný úkol projít do TOP8 jsme splnili, ale turnajový los nám do cesty ve čtvrtfinále poslal naše přemožitele z kvalifikace, Miners Kladno. Jenže Eagles vědí, jak vyhrát. Mají totiž svoje rohlíky a díky nim porazili Hrochy, tak proč by neoplatili porážku zrovna, když se to hodí nejvíc. Krásný zápas s bouřlivou diváckou kulisou byl plný outů a odpalů, ale co jsme už neviděli, byl odpal ze stativu. Tato pomyslná záchrana v TOP8 už není a hraje se na 5 nadhozů. Eaglesáci si šli jistě za postupem. Výhra 11:8 a obrovská radost. Jenže to dnes nebylo zdaleka všechno! V semifinále si totiž zahrajeme odvetu ze skupiny proti Nuclears.
Dvě věci trenéři po hráčích chtějí v jednozápasové pauze: být ve stínu a nic nedělat. Protože už máme za sebou turnaje, kde děti nedokázaly tyto pokyny poslechnout a v zápase jim došly síly, věděly moc dobře, o co nám jde. Proto jsme se v klidu s pusou od zmrzliny dívali, jak Třebíč pálí a chytá míčky. Ladíme rohlíky a jdeme hrát svoji hru. Jsme mezi nejlepšími 4, takže i konečný stav byl už baseballový 5:2. A víte pro koho? Krásnou klidnou hrou se spoustou outů a dobrých odpalů od obou týmů, podporovanou neúnavnými fanoušky, jsme postoupili do finále! Trenéři v podstatě nevěří, co se stalo, ale obrovské ovace fanoušků nám to potvrzují. Zkusíme tedy obhájit loňské vítězství našich starších kamarádů.
V neděli na oběd, jak jinak než vývar, řízek, brambor, okurka. Jídlo bylo vždy super. No a stejné pravidlo jako před semifinále zní od trenérů: stín, odpočívat, pít a nikdo nebude ničím házet. Finále se hraje na 6 směn, kde poslední je bez omezení bodů a celé je bez omezení časem. Takže nás může čekat dlouhý zápas. Finále si zahrajeme proti Arrows Ostrava. No tak jo, ladíme rohlíky, plníme flašky s pitím, oblékáme výherní bílé dresy, bereme sluneční brýle a finále je tu. Arrows nám ve třech směnách lehce odskakují, ale víme, že když budou rohlíky a budeme hrát to, co umíme, tak to půjde.
V dohrávce 5. směny vedeme 11:10 a pokud dáme 3 outy, je tu něco, co by nikdo z nás nečekal. První i druhý out máme, jednoho běžce na druhé metě, pálkař odpaluje přes nadhoz, Julda zvedá rukavici a míček je v ní...! Obhájili jsme loňskou výhru! Jsme první na FirstCupu! Něco, čemu nikdo z nás dospělých nedokáže uvěřit! Neuvěřitelná radost! Díky všem, bylo to úžasné a jdeme slavit!